Az Iskolai Könyvtárak Nemzetközi Hónapja alkalmából a Könyvtárostanárok Egyesülete "Ilyennek képzelem a jövő iskolai könyvtárát 50 év múlva" c. pályázatára készített munka

Verba volant, scripta manent

Felkészítő tanár: 								Készítette:
Németh Andrea 								Vörös Zoárd – 10.c
könyvtárostanár
ena@kfgz.sulinet.hu			

Zalaegerszeg, Kölcsey Ferenc Gimnázium, 2013
„Verba volant, scripta manent”

A szó elszáll, az írás megmarad. Mindannyiunk számára ismerősen cseng a szólás. Már az ókori rómaiak is tisztában voltak vele, tudásuk csak úgy szolgál örökségül az utókor számára, ha azt gondosan, precízen, pergamenre, papiruszra, viasztáblára jegyzik, írásba foglalják. Előrelátóságuknak köszönhetően, korukból számos fontos alkotás és szöveg maradt ránk, segítséget nyújtva a múlt megismeréséhez. Ha előreugrunk néhány évszázadot az időben, rögtön eljutunk témánk egyik kulcsfontosságú tényezőjéhez; a könyvnyomtatáshoz. A kínaiak már a koraközépkorban is próbálkoztak szövegeik lemásolásával, de a könyvnyomtatás valódi kiindulópontját történelmünk a német származású Johann Gutenberg munkásságának tulajdonítja. Az ötvösmester feltalálta többek között a kézi nyomdafestéket és a betűfémet, s már mozgatható betűelemekkel is dolgozott. Kimagasló teljesítményével nagyban hozzájárult időgépünk következő állomásának tudományos, illetve irodalmi arculatához, mely korszak nem más, mint napjaink, a XXI. század mozgalmas, zsúfolt, rohanó világa.
Bátran kijelenthetjük, az idő múlásával Földünk működésének teljes szerkezete felbomlott, megváltozott. A verejtékező dolgozók remekeit, a hosszú hetekig, hónapokig, évekig tökéletesített polihisztori alkotásokat felváltották a szörnyű robosztus gépek az ipari monopóliumért folytatott párharcai, és a futószalagokról legördülő ”tucat gyártmányok”. Az emberek életvitele, értékrendje és céljai is gyökerestül megváltoztak. A modern technológia fejlődésével előtérbe kerültek a számítógépek, televíziók és más elektronikus eszközök. Itt lyukadunk ki a fiatalság életét és személyiségformálódását egyaránt érintő súlyos problémához, mely szoros összefüggésben áll a korábban említett írásbeliséggel. Kár lenne kerülgetni a forró kását; sajnálatos módon a mai fiatalság - s kiterjesztve a kört, az idősebb korosztály - egyáltalán nem olvas. Nem hogy keveset, semennyit! Nem éreznek késztetést az olvasásra, nem foglalkoztatja őket a könyv. Megszokták, hogy a filmek, az internet és a televízió műsorai kész képet és hangot szolgáltatnak számukra, nincs szükségük különösebb gondolkodásra, vagy a fantáziájuk megmozgatására. Kevesen tudják például, mit jelent lefekvés előtt egy picit átkukkantani egy másik, egy saját világba, vagy, hogy minden könyvnek más és más illata van. Manapság már csak az oldalszám izgatja a diákot, s amelyik olvasmány túl hosszúnak bizonyul, természetesen rögtön visszakerül a polcra. A polcra, már ha van ilyen egyáltalán. És akkor még a kötelező olvasmányokról nem is esett szó. Ezek következtében, bizony, a könyvtárak sem örvendenek túl nagy népszerűségnek manapság. Ritka, hogy egy tinédzser délutáni elfoglaltságaként a könyvek tárházának látogatását válassza. Persze a felsoroltak mind a saját tapasztalataim, ezért remélem, hogy ezek sokkal borúsabb észrevételek a valós helyzetnél. 
Ennek a csorbának kiküszöbölésére indított kampányt Oliver Frewen 2047-ben. A neves angol újságíró koncepciójának vezérelveként vissza akarta csábítani az embereket a könyvtárakba, a bőr- és bársonykötések elé. A jövő év tavaszán az ENSZ, százhetvennégy tagállamának hozzájárulásával hozzálátott a könyvtárak globális szinten történő modernizálásához és átalakításához, mely project 2054-ben sikerrel zárult. Az intézmények a legújabb technikai vívmányok mellett új elnevezést is kaptak; könyvtár helyett tudástár (ennek ellenére a könyvtáros elnevezés nem változott). Az első ilyen tudástár Magyarországon 2058-ban, Budapesten nyílt, s nemes egyszerűséggel az Országos Tudástár elnevezést kapta. Azóta, még három ilyen kaliberű könyvtárt adtak át a lakosságnak az országban, Győrben, Pécsett és Szegeden. Az újítás nem kis pénzt emésztett fel az államkasszából, de a jelek mind arra mutatnak, megérte; a projekt osztatlan sikert aratott. A bibliotékák teljes egészükben megváltoztak. Kívül-belül. 
A Országos Tudástár kívülről leginkább egy középkori kastélyra emlékeztet - ezzel is megőrizve a korábbi hagyományokat -, holott az ilyesfajta épületek már ritkaságszámba mennek manapság. Az épületet körülölelő dúsnövényzetű kert hatalmas, itt minden illatos és zöld. A létesítmény északi, déli, keleti és nyugati oldalán egyaránt egy-egy neves polihisztor szobra emelkedik, körülötte padok. A vendégeknek itt is lehetőségük nyílik a nyugodt olvasásra. A bejárathoz vezető ösvény mentén egy, a madarak által is kedvelt egyszerű kőszökőkút ékeskedik, illetve lebeg. Belépve az égszínkékre mázolt, a harmincas évek végén felfedezett kroul fémből kovácsolt, díszes kapun - melynek különlegessége, hogy mindig a rajta áthaladó személy méretének megfelelően nő, vagy zsugorodik - a látogatónak rögtön szembetűnik a letisztult, minimalista dizájn, mely az épület teljes egészére jellemző. Világos színek, fehér, bézs falak, hatalmas ablakok, fényesre csiszolt tölgy és juharfa asztalok és székek, s a mennyezeten katonás rendben sorakozó könyvek, újságok, pergamenek, jegyzetek és egyéb irományok. A beltér bővelkedik kő és fadíszekben, növényekben, virágokban, s amellett hogy teljes egészében tisztaságot sugároz, mégis otthonos érzetet kelt a szívben. Ezt a meleg érzést fokozza a térség közepén elhelyezett márványkandalló, és a hosszan elnyújtózkodó puha szőnyegek is. 
Rögtön, a bejárattal szemben található a könyvtáros hosszú, félhold alakú asztala. Maga a könyvtáros, más nevén a Bölcs, egy NGM-2800 típusú tármester robot. A kiadás egészen friss - 61-es modell -, így már egy kifinomultabb szoftverrel van ellátva; amellett, hogy rendelkezik a beletáplált többszázezer írott anyag teljes tartalmával és tudásával, és az ”átlagember” fejébe ötlő összes talányra ismeri a választ, sokak szerint beszélgetőpartnerként is remekül helytáll. A készítői nem cicomázták túl, az alacsony, humanoid felépítésű robot két szemmel (esetében vetítőlencsével), és egy szájként funkcionizáló hangszóró teleppel van ellátva. Utóbbiból távozó hang azonban felettébb megnyugtató, a 2800-as egy öregúr lágy orgánumán szólal meg. A könyvtáros támaszai az x150-es segítőrobotok, melyek fürgén forgó kerekeiken villámgyorsan kutatják fel a kívánt olvasmányt. 
A tudástár három nagyobb szekcióra van osztva. Az első, az úgynevezett előcsarnok, melyben a könyvtáros porcióján kívül a legnépszerűbb, leggyakrabban olvasott irományok találhatóak. Ezek a gravi7 technikának köszönhetően a terem mennyezetén lebegnek, s csupán a tármester ”utasítására” juthatunk hozzájuk. A legtöbb könyvárba látogató ember itt tölti el az idejét. A második, belső csarnok a behatóbb olvasói élményre vágyóknak nyújt különböző szolgáltatásokat. Innen nyílnak az úgynevezett élményszobák, ahol a kiválasztott olvasmánynak megfelelő illatok, színek, fényhatások és hőmérséklet mellett adhatjuk át magunkat az olvasásnak a legkényelmesebb bőrfotelekben és nyugágyakon vagy akár egy masszázs mellett. Itt találhatók továbbá a lebegő olvasószőnyegek is, valamint itt vásárolhatjuk meg a Google Read ™ mechanikus szemüveget, mellyel otthonunkban is könnyedén hozzájuthatunk a könyvtár állományának egy részéhez. Ha vállalkozó szelleműek vagyunk, és nem vesszük igénybe az x150-esek segítségét, a belső csarnokból indulhatunk el felfedezőutunkra a véget nem érő, hosszú folyosókból nyíló földszinti és emeleti padlásszobák, termek, erkélyek és pincék világába, ahol ezer meg ezer szöveg nyomába eredhetünk. Ez a labirintusként tekergő hálózat a könyvtár legnagyobb része. Persze itt is, mint a tudástár egészében, tíz-húsz méterenként intelligens térképek és a falba mélyesztett segélykérő panelek állnak rendelkezésünkre. Az óriási, mamutfenyő ajtó mögött rejlő harmadik, és egyben utolsó parcella pedig a különböző titkok, bűbájok, a legértékesebb pergamenek és papiruszok, ősi krónikák és mágikus könyvek otthona. A titkos átjárókkal és rejtett alagutakkal teli helységbe csak a legkiváltságosabb személyek nyerhetnek betekintést.
Mindhárom részlegen a közösségi asztalok mellett paravánokkal elkerített olvasórészlegek is találhatók, finom bársonykötésű székekkel, a nap fényét sugárzó, szemkímélő olvasólámpákkal, írószerekkel, nagyítóval és zenelejátszó készülékekkel ellátva. A tudástár rendelkezik a világ összes meglévő írásos anyagának 93%-val, így az esetek többségében a látogatók meglelik az általuk keresett anyagot. Az Országos Tudástár látogatása, és a kölcsönzés is teljesen ingyenes, valamint a létesítmény szerdánként idegenvezetős körtúrákat is szervez. A vezetőség minden hónapban igyekszik több neves írót meghívni a városba, akikkel a létesítményben elbeszélgethetnek, dedikáltathatnak a látogatók. 
A project mindenképpen sikeresnek mondható, a vártnál jóval nagyobb eredményt hozott; a statisztikák szerint a tudástárak megnyílása óta az eddig passzív lakosság 88,5%-a vette kezébe a könyveket, és azóta folyamatosan olvas. Ezenkívül említésre méltó az is, hogy Magyarországon minden második ember legalább egyszer átlépte már a csodakaput és bejárta Európa egyik legnagyobb népszerűségének örvendő épületét, melynek díszes homlokzatán ez áll: Verba volant, scripta manent.